Téma: versek - csak úgy - rohanás közben |
|
gajo |
|
Hamarosan jön RK "csodabalzsama", még egy kis türelmet...![](aha.gif) |
|
|
alexander |
|
EZREDFORDULÓ
Ahogyan kezdte, úgy jön el a vége, Csörömpölve hangos katonákkal, Kezében új, csillogó fegyverével, Most elvonul az utolsó század. Az Ego, ma a Homo mohó réme: Csömörig harácsol, kíméletlen A hatalom, megrontott teremtménye: Rosszabb magát ismétli szüntelen. Nagy-háborúk, nyomor és új szenvedés: Mindent megront a kufár érdek-ész, Szívtelen, ha érdeke úgy kívánja – Terror lett a filozófiája – Már-már megcsúfolja ősei nevét? Jobb, ha Isten elfordítja fejét.
***
Értetek sírtam Babilon vizeinél. Kerestem nyomaitokat Tao-Te-King és Gaia gyermekeként, - Hallgattam alkony órákon, mit mond a szél, kutattam a tiszta szellemek: Platón, Mani és Jézus üzenetét – Vándoroltam, és láttam, láttam, míg elfogyott az út alattam, palack postámat ma tengerre bocsátom ezért, és szélbe kiáltom a költészet ünnepét – és a világ reményét:
A láthatatlan (Tao) és a látható tulajdonképpen egyetlen felséges élettenger.
(Laoce)
|
|
alexander |
|
ELSŐ REGGEL Qumráni scyta himnusz
Kivérzi szívéből a reggelt, szemében jégüveg cserép, az éji jaj hajába markol, szilánkot tör a kőütés – A partra lépve felkiáltott, a Hold homálya feldereng, az éjben szerzett önuralma, a reggelt várva megremeg –
Felállt a szürke pirkadatban, nem látta még az új csodát, szivárványt lát a kelő Nappal, – felsírt, de nem tudta okát. Felnéz a pillanatnyi csendben, arcán öröm és döbbenet, az idők magja lám kihajtott, létét Ádámként kezdi meg –
Fejét lehajtva földre lépett, szívébe tolult az ige, hangot hall lelkében motozva: Tied lehet Fiam – Tied! Ím! Leborult, a kelő Napban, új életét üdvözölte - fák, virágok, Hold és csillagok, mennyi szép tolong körötte?
Evoé Héliosz! Evoé – kiáltott és még halkan ezt: Enyém a szerelmes születés: TEREMTŐM! LÉGY ÉRTE ÁLDOTT!
|
|
alexander |
|
ROCK NEMZEDÉK In memoriam J. Hendrix
Új nemzedék, nem kerget szép álmokat – Magát égeti, nevetve végzetét – Okos szemének minden talmi, ócska: Jobb híján követi Apja életét.
Szívét szorítják sosem-volt dallamok, Mint sarki fény lobog, kacag éneke – A lélek tiszta áradását hallod, S elbűvöl fénylő, törékeny szelleme.
Életét csúfolva játszik napra-nap, Magától kéretlen dobja el – Szabad, És lázadása tiszta – vakmerőség Végső pusztulása – büszke áldozat.
Ayrton, Charli, Jimi és a többi – Hűséges szívvel visszhangért daloltak, Világunk szebb, elhullott virágai: Hősök, varázslók – ők, a legnagyobbak.
Milyen veszélyes parton jártatok? John! Senki földjén – mindig ég és Föld között, Média-világok királyai – Mondd! Mit kerestetek az álmaink mögött?
IQ 120? – az ok csak ennyi volna? S végül a beton tompa csattanása, – Mert megtöri az erőset a pálya, Vagy megöli, mint vadlovat a pányva.
|
|
alexander |
|
Stigma hai
Ezt Orbánnak el kellene küldeni, míg nem mond le...késő? |
|
alexander |
|
Ezt Orbánynak el kellene küldeni, amíg nem mond le...késő? |
|
|
katáng |
|
Kosztolányi Dezső: Boldog, szomorú dal
Van már kenyerem, borom is van, van gyermekem és feleségem. Szívem minek is szomorítsam? Van mindig elég eleségem. Van kertem, a kertre rogyó fák suttogva hajolnak utamra, és benn a dió, mogyoró, mák terhétől öregbül a kamra. Van egyszerü, jó takaróm is, telefonom, úti bőröndöm, van jó-szivű jót-akaróm is, s nem kell kegyekért könyörögnöm. Nem többet az egykori köd-kép, részegje a ködnek, a könnynek, ha néha magam köszönök még, már sokszor előre köszönnek. Van villanyom, izzik a villany, tárcám van igaz színezüstből, tollam, ceruzám vigan illan, szájamban öreg pipa füstöl. Fürdő van, üdíteni testem, langy téa beteg idegeimnek, ha járok a bús Budapesten, nem tudnak egész idegennek. Mit eldalolok, az a bánat könnyekbe borít nem egy orcát, és énekes ifjú fiának vall engem a vén Magyarország. De néha megállok az éjen, gyötrődve, halálba hanyatlón, úgy ásom a kincset a mélyen, a kincset, a régit, a padlón, mint lázbeteg, aki föleszmél, álmát hüvelyezve, zavartan, kezem kotorászva keresgél, hogy jaj, valaha mit akartam. Mert nincs meg a kincs, mire vágytam, a kincs, amiért porig égtem. Itthon vagyok itt e világban, s már nem vagyok otthon az égben. |
|
alexander |
|
Recept Tudd: elnyomatást Humorral szétnyűni jobb, Mint bele halni! „A világ tükör, Arc kifejezésünket Vetíti vissza.” |
|
alexander |
|
A MAGYAR SZENT KORONA
Szent kartusa vagy, és királyi éke Hű magyarjaidnak: Nimród talizmán. Hiába tört éj, balsors nemzetünkre, Nélküled, bitorló, nem lett itt király. Benned ég még az ősi hit visszfénye, Mély titok zár körül, és száz legenda. Mikor, hol készült szerencsénk edénye? Ez glóriás hitünk attribútuma.
Ész, szív, virtus, képzelet, ős Napkelet Aranykori szépsége jött el veled, Bő örökséggel, királyi Szkytia. Ahol megszületett szittya nemzeted, És lett Nimród magyarok híres fia - Atilla, Buda, - Szent Arimáthia, Jézusi gyökerét őrzi még a pánt, - Hát gyógyítsuk végre rontott Korpuszát!
|
|
alexander |
|
Magyar nyelv Az EGY: Mag, szik, hám. És a jegye az IGE: Atommag a nyelv. Benne a mindenségek. Isteni szerkezete. A remény, egy kert, Mit magunknak építünk - Bár nincsen rá terv. - És ha majd elkészülünk? Tilalomba ütközünk? |
|
alexander |
|
Isten népe Magyar Szkítia: A világ ős bölcsője - Karapát apák Dala-rovása-nyelve Az ember születése
|
|
|
alexander |
|
Jézus örökén tanka
Minden eladó - Nevet a baj sponzora - Azt élet Zokszó - Kamat béklyó, árulás - Balsorsaink fintora.
Kaposvár, 2016. advent
|
|
gajo |
|
Ady Endre
AZ ÚR ÉRKEZÉSE
Mikor elhagytak, Mikor a lelkem roskadozva vittem, Csöndesen és váratlanul Átölelt az Isten.
Nem harsonával, Hanem jött néma, igaz öleléssel, Nem jött szép, tüzes nappalon De háborus éjjel.
És megvakultak Hiú szemeim. Meghalt ifjuságom, De őt, a fényest, nagyszerűt, Mindörökre látom.
|
|
Rendes Kis |
|
József Attila: Istenem
Dolgaim elől rejtegetlek, Istenem, én nagyon szeretlek. Ha rikkancs volna mesterséged, segítenék kiabálni néked.
Hogyha meg szántóvető lennél, segítenék akkor is mindennél. A lovaidat is szeretném és szépen, okosan vezetném.
Vagy inkább ekeszarvat fogva szántanék én is nyomodba, a szikre figyelnék, hogy ottan a vasat még mélyebben nyomjam.
Ha csősz volnál, hogy óvd a sarját én zavarnám a fele varjat. S bármi efféle volna munkád, velem azt soha meg nem unnád.
Ha nevetnél, én is örülnék, vacsora után melléd ülnék, pipámat egy kicsit elkérnéd s én hosszan, mindent elbeszélnék.
... http://erdely.ma/kultura.php?id=184250&cim=jozsef_attila_istenem_video |
|
|
alexander |
|
2014. ÚJ ÉV REGGELIG
Háromszor bőgött fel a vad sziréna - Sok, agyhalott piás ült asztalok mögött, Tivornya-rongy idő az éj után szökött, - Kopár az irgalom szilveszter hajnalon. Költők meséit ünnepelték éjjel - Elégtek arcok, képek, holdas éjek - Szemek mögé hajolt a néma fájdalom, Nyilallt a jaj, az alabástrom hajnalon. Ma reggel "Háromszor zúg sziréni hang" - Feltámadásra és halálra szánva - Krisztust dicsérve ítél az Úr dörögve: Rossz volt a terv, mi embert szült halálra. Égett az elme, mint a fáklya lángja - Liliom eszmék estek sírt gyalázva - Keresztfa árnya mered már az égre - Reményünk függött rajta megfeszítve. Ki hozta el nekünk a sárga csillagot? Ki szórja itt közénk a vörös írmagot? Pokoli mániák raknak reánk igát, Tanító Mesterünk sem élhetett tovább. A bűnös háromszor hal meg hajnalonta, Hatágú, szemúr* csillag jele éget - Keresztes templomok, Judás pribékek - Jézust körül metélve ünnepelnek.
*megj: a babiloni ősvallás hatágú csillaga, az szemúr csillaga volt eredetileg. A zsidók, babiloni fogságuk idején vették át e szimbólumot, ahogyan annyi mást is a történelem során. |
|
alexander |
|
ÜGYNÖK TÖRVÉNY (az örök Trianon)
ki kell adni már haragunkat hogy népünk újra ünnepeljen - emlékeznek a megcsúfoltak kit eladtak egy lopott eben -
a vörös zsoldosok nyomában fekete jaj lapul a földön jöttek kitépni szíveinket hangjuk koppan a sírgödörből -
nem zengünk nekik ostobán csupán a halálra volt joguk - nem alkuszunk hóhérainkkal hisz emberségünkért harcolunk
egy démon tombol elvakultan körben ügynökök csapata vár így élünk mi csontig kifosztva - nemzetünk romjain – ős Budán
szennyes hazugság áradatban mind itt tolong - a sisere had: mohó keze kincseket keres hazánk lázbeteg teste alatt.
ki kell már adni haragunkat visszaszerezve most a jogot mit Trianonnal bitorolnak elbitangolt évszázadok -
|
|
alexander |
|
Verses parafrázis realitása: Újévi köszöntő "Vége az évnek”, Új napok, éjek jönnek, Nem változik közben semmi, Szilveszteri pezsgő, Némi, éji bolyongás, Kopott, olcsó tűzijáték, ennyi - Ünnepi a harangszó, Részeg az embertömeg, Vonítnak a kutyák, És jön-jön a feltartóztathatatlan, A másnapos másnap, - Az igazi valóság.
Nem is bál A szilveszteri éj, Talán temetési tor, A tegnapot temetnénk Ki tudja már hányadszor, - A tegnap óráit, perceit kidobnánk, Mint viseltes ruhát - Egyetlen vagyonunkat, a múló idő korfát, De velünk az idő sem cicáz, - Ránk hull, mint eső, mint korom, A rádió-aktív por, És nem mossa le sem pezsgő, sem a bor. Az asztalokon sonka, csemegék, virágcsokor - Árad a zenebona, és a hangos fecsegés – Iszunk és táncolunk a részeg éjben, Jó kedvű, oktalan reménységben - Hónunk alatt szorong tegnapjaink lajstroma: Bűnök, és árulások, sietős menekülések sora, Rettegő magányok, szép fogadalmak, Hogy emberséget hozzon a holnap. Megint elmúlik egy év, ezt kongatja az óra, Mikor elüti az éjfélt, - körbe halad, -
A Föld már csak ilyen, Pestet megelőzik a csókok - Baráti koccintások Székelyudvarhelyen - . Bár a világban talány a rend, Mégis eljön hajnalban mindenkinek – Az Újév, mikor keleten kel, és megölel a csend. "
|
|
alexander |
|
ÍGY SZÓL SZEMÚR MESÉT AZ ÉG Gilgames 47-48 (Zakar A..)
Mami anyánk, teremts halálból embert! A Föld, s az Ég között a Lamga ikrek, Mami parancsra várva, csontig égtek.
„Egy istent kell előbb megölni érte, Ti hét, hatalmas tündér istenasszony: Élet teremtők, hív a véres alkony.”
És ömlött a vér Uzuma kék egén – A vér a földre hullt, sarából este Ötlött formát, az isten-ember teste.
S Enki szólt: Midőn a Nap az égre hág, Ébredjen életre Ég s a Föld világ – Köszöntsön Éden hajnalt, a szűzi vágy!
Tilmun a bőség vízét onnan issza, Enlilnek dalban mondott köszönetet, Dalt szült az Ég, – csak ennyi volt a titka.
NTK HS Kaposvár |
|
hulot |
|
Valaki, aki vár.
"Egy kútban élek. Mint füst élek a kútban. Mint pára egy kőtorokban. Nem mozdulok. Nem csinálok semmit, csak várok. Látom, ott fent, az éjszaka és a reggel hideg csillagait, és látom a napot. És néha énekelek, régi dalokat, abból az időből, amikor ez a világ még ifjú volt. Hogyan mondhatnám meg, mi vagyok, hisz magam sem tudom. Nem tudom. Csak várok. Köd vagyok és holdfény és emlékezés. Szomorú vagyok és öreg vagyok. Néha mint eső hullok a kútba. És a gyorsan hulló cseppektől riadt pókhálók szaladnak szét a víz tükrén. Hűvös csendben várok, de jön egy nap, és akkor nem várok többé."
![](rolleyes.gif) |
|
alexander |
|
AKIT VÁRTAK (A TESTVÉREK)
Júdás testvére, Saul, városának Papja volt, de stallumát feladta, Próféták ivadéka, akit vártak, Páli szivében a talmud mantra.
Tudta, sorsuk vérrel volt megírva, Kinccsel és könnyel veri őket Isten, Vérében volt őseinek kínja - Hisz’ ő sem volt embernek bűntelen.
Arany, bor, nő, hatalom, mind-mind kevés, Zsarolta őt a határtalan ész, Merész edénye volt, sok büszke vágynak, Saul-Messiás, kit oly rég várnak –
Jézus kenyerén hirdette magát, S megszületett a zsiresztény tanítás.
|
|
katáng |
|
![](http://www.enportal.hu/upload/userupload/6500/halottaknapja2.jpg)
Kosztolányi Dezső: Halottak
Volt emberek. Ha nincsenek is, vannak még. Csodák. Nem téve semmit, nem akarva semmit, hatnak tovább. Futók között titokzatos megállók. A mély sötét vizekbe néma, lassú hálók. Képek, már megmeredtek és örökre szépek. Nem-élők, mindent felejtő, mindent porba ejtő henyélők, kiknek kezéből a haraszt alatt lassan kihullt a dús tapasztalat. Nem tudja itt Newton az egyszeregyet, fejére tompa éjszaka borul, Kleopatra a csókokat feledte, és Shakespeare elfelejtett angolul. Nem ismeri meg itt anya a lányát, sem a tudós ezer bogos talányát. Ábrándok ők, kiket valóra bűvöl az áhitat, az ima és a csók. Idézetek egy régi-régi műből, kilobbant sejtcsomók.
1935 |
|
|